ЕВОЛЮЦІЯ ОБРАЗУ ІЛЛІ МЕЧНИКОВА У СИНТЕТИЧНИХ ПРАЦЯХ З ІСТОРІЇ ОДЕСЬКОГО УНІВЕРСИТЕТУ (КІНЕЦЬ 19 – ПОЧАТОК 21 СТ.) - Хмарський, Вадим Михайлович (Бібліотечний меркурій, 2025)
Статтю присвячено еволюції образу видатного науковця, Нобелівського лауреата Іллі Мечникова в узагальнюючих працях з історії Одеського національного університету імені І. І. Мечникова, у якому він працював у 1870–1882 роках. З кінця 19-го століття і до сьогодення з’явились друком сім книжок, брошура і стаття. Автором першої такої праці був у 1890 році професор Олексій Маркевич. У ній І. Мечников представлений одним із провідних університетських вчених-біологів. Проте у 1915 році професор Михайло Попруженко у своїй статті «не побачив» І. Мечникова серед видатних науковців університету за 50 років його історії. У радянський час у 1940 р. з’явилась книга з історії університету, в якій автори приділили значну увагу постаті І. Мечникова. Але основний акцент був зроблений на його місці у суспільно-політичній боротьбі в університеті. До 100-річчя університету вийшло дві праці – науково-популярна книжка (1965) та наукова монографія (1968). Автором відповідних фрагментів була професор З. Першина. У них І. Мечникову було присвячено надзвичайну увагу. Він показаний як видатний науковець і культовий персонаж в історії університету. Наступні книжки у 1991 та 2000 роках були науково-популярного характеру, меншими за обсягом. Про І. Мечникова йшлось як про видатного науковця, але не надаючи йому екстраординарного місця в історії університету. У 2015 році вийшла друком фундаментальна монографія з історії університету. У ній місце І. Мечникова було мінімізоване, але віддаючи йому належне як видатному науковцю. У 2025 р. підготовлено монографію, що має презентувати нове бачення і місце І. Мечникова в історії університету. Якщо в радянський час І. Мечникова спочатку було визначено як російського вченого, то згодом – як українського та російського, то сучасні історики не акцентують увагу на його етнічному походженні чи національній самосвідомості, намагаючись осмислити його життя і науковий доробок як невід’ємну частину культурної спадщині сучасної України.